Ей.
Батшеба Евърдийн.
Батшеба.
Това име винаги ми е звучало странно. Не обичам да го чувам.
Родителите ми умряха, когато бях малка и няма кой да ми каже откъде е дошло.
Постепенно привикнах да бъда сама.
Според някои дори прекалено много.
ДОРСЕТ, АНГЛИЯ 1870 200 МИЛИ ОТ ЛОНДОН
Била съм прекалено независима.
ДАЛЕЧ ОТ БЕЗУМНАТА ТЪЛПА
Госпожице!
Шалът ми.
Изгубих го.
Вие трябва да сте фермерът Оук.
Гейбриъл, да.
Чувала съм за вас от леля си. Работя във фермата й.
Тази земя е ваша.
Явявам се нарушител.
Добре дошла сте.
Приятен ден, г-н Оук.
Приятен ден, госпожице.
Тук, Джордж.
Махни се оттам, Джордж! Стига, Джордж!
Престани!
Стой! Мирен!
На място, Джордж!
Бягай оттам!
Бягай оттам, Джордж!
Младият Джордж не знае кога да спре.
Този как се казва?
Старият Джордж.
Намирате ме за забавен, а?
Бога ми, това е г-н Оук.
...после щеше да става гувернантка, но беше твърде опърничава.
Винаги е била такава.
Г-це Батшеба Евърдийн.
Донесох ви агънце.
О!
Благодаря, г-н Оук. Толкова е сладко!
Роди се преждевременно и няма да изкара зимата,
та рекох, че може да си го отгледате.
Благодаря, много сте мил.
Ще направя чай.
Не дойдох заради агнето. - Слушам ви.
Г-це Евърдийн, исках да ви попитам...
бихте ли се омъжили за мен?
Никога не съм правил предложение.
Не.
Надявам се, че не.
Ами...
в такъв случай може би трябва...
Трябва да си вървя. - Г-н Оук, трябва да размисля.
Избраник ли имате?
Не, но това не означава, че ще се омъжа за вас.
Тогава приятен ден.
Г-н Оук!
Г-н Оук! Почакайте!
Не казах и че няма да се омъжа за вас.
Просто нямах време да го обмисля.
Притежавам 100 акра и 200 овце.
Ако изплатя заема, фермата ще е наша.
След година-две ще имате и пиано.
Цветя, птички и парник за краставици.
Едно-две бебета.
Г-н Оук... - Или повече.
Винаги ще ви бъда опора.
Г-н Оук, не искам съпруг.
Не искам да бъда ничия собственост.
Не възразявам да бъда булка на сватба, но ако може да няма съпруг.
Това са глупости.
Вие сте по-заможен от мен.
Аз имам образование, но нищо повече.
Лесно ще си намерите по-добра от мен. - Не това е причината.
Аз съм прекалено независима за вас.
Ако се омъжа, ще е за мъж, който ще може да ме укроти, а вие няма да можете.
С времето ще ме намразите.
Никога.
Сбогом, г-це Евърдийн.
Какво има, момчето ми?
Стой тук.
Стой тук, Стари Джордж.
Джордж!
Не!
Всичко е ваше.
И за нас не е никак приятно.
Всичко хубаво, г-н Оук.
Батшеба!
Какво има?
Скъпа! Завещанието на бедния ти чичо.
Какво пише в него?
Прочети.
Чети!
Оставя всичко на теб. Сега всичко е твое!
Божичко!
Да се пазиш!
Тръгвай.
Довиждане.
Кой ще влезе в редиците ни?
Кой от вас, юнаци, ще облече алената униформа
и с гордост ще служи на кралицата и отечеството?
Ще види свят.
Стройте се в редица, господа.
Господинът със сламената шапка, пристъпете напред.
Този там е моят любим.
Да, вие, до красивата дама.
Това се казва истински здравеняк.
Елате в редиците ни.
Вървете, от вас ще стане добър войник.
Имаме нужда от снажни мъже като вас. - Ще имате покрив и храна.
Кой иска добра заплата?
Извинете.
Може да опитате в Уедърбъри. Ако търсите работа,
там има ферма, където търсят помощници.
Добре, благодаря.
В такъв студен ден трябва да имате наметка.
Франсис ще се погрижи за мен.
Скоро ще се оженим.
Сбогом.
Заплатата е добра. Накарайте семействата си да се гордеят.
Храна, подслон. Кой ще дойде в редиците ни?
Събудете всички от другите ферми!
Повикайте ги! Трябват ни още помагачи!
Нуждаем се от още хора! Събудете ги!
Повикайте братята Смит!
Пазете се, огънят се разпространява!
Кой е главният тук?
Копите ще изгорят! Сеното гори!
Трябва да спасим сайванта. Помогни ми!
Донесете още вода! Хайде, още вода!
Да избутаме каруцата! Хайде! - Бутай!
Бутай!
Хайде, бутайте!
Всички вън!
Вода! Дайте още вода! Сайвантът ще изгори!
Изкарайте чувалите, покривът ще падне!
Той какво прави там?
Изгубим ли сайванта, губим всичко.
Джоузеф, донеси метлите да поразчистим тук.
Бързо, момчета, фермерът е тук.
Г-н Оук, това вие ли сте?
Може би ви трябва пастир, мадам?
Дължа ви безкрайна благодарност, г-н Оук.
Ако бях изгубила всичко, щях да загубя фермата си.
Вашата ферма?
Моето наследство. Беше и мой дом, когато изгубих родителите си.
Когато чичо ми почина, я остави на мен.
Е, сега е малко порутена,
но някога беше най-хубавата ферма в околността.
И възнамерявам да й върна славата.
Може би идеята ви се струва абсурдна.
Вече не мога да си позволя този лукс.
Искрено съжалявам за загубата ви,
но ако обратът в съдбите ни ви притеснява...
Не, мадам.
Били Смолбъри? 9 шилинга и 8 пенса.
Джоузеф Пуърграс?
Хайде, Джоузеф. - Върви.
Свали си шапката.
Какво умееш, Джоузеф? - Всичко ми иде отръки.
На пролет стрелям враните и помагам в клането на свинете, сър.
Т.е. госпожо.
7 шилинга и 9 пенса. И още 9, понеже съм нова.
Благодаря, госпожо.
Фани Робин?
Къде е Фани Робин?
Къде е?
Тя избяга, госпожо.
Избяга с един войник.
Не войник, а сержант.
Управителят Пениуейс?
Ето 10 шилинга и още 10.
Защо?
Това слага край на отношенията ни. Уволнен сте.
Моля ви.
Докато чичо ми беше жив, фермата процъфтяваше.
След смъртта му тя тъне в разруха.
Ама вижте...
Не може да ме гоните така.
Реших сама да ръководя фермата.
Изслушайте ме, ако обичате.
Пожар щеше да изпепели сайванта, а вас ви нямаше никакъв!
Нямам нужда от човек като вас, г-н Пениуейс.
Уволнен сте.
Бягайте оттук, докато можете.
Вече познавате новия пастир г-н Оук.
Разбирате ли задълженията си, г-н Оук?
Ако нещо не разбирам, ще попитам.
Отсега нататък имате господарка, не господар.
Още не познавам добре фермерството, но ще дам всичко от себе си.
Не мислете, че понеже съм жена,
не правя разлика между редно и нередно.
Ще ставам преди вас.
Ще съм на полето, преди да сте станали.
Възнамерявам да учудя всички ви.
Връщайте се на работа.
Аз тук ли да чакам?
Не.
Глупости, Лиди. Ти си моя компаньонка.
Всичките ли? - Всичките.
Горе главата. Ако зяпат, да не ти мига окото.
Помни, имаме право да сме тук, колкото и всеки друг.
Добро утро.
Лиди, постави тук нещата. - Да, г-це.
Господа, ще се залавяме ли за работа?
Заповядайте, сър. Пипнете го, за да усетите качеството.
Чудесно зърно, госпожице. - Благодаря.
Май трябва да си тръгваме.
Но няма по-добро зърно от това. - Чудесно качество, няма спор.
Ако искате да идете другаде... - Не...
Фермер Стоун?
Аз съм г-ца Евърдийн. Племенницата на г-н Евърдийн.
Той говореше за вас с огромно възхищение.
Можете да пробвате и другаде,
но според мен зърното ни е такова, каквото е било винаги.
Г-н Стоун? - Колко?
5 фунта за квартер. - 3 фунта и 10 шилинга.
Зърното е същото. Плащали сте на чичо ми по 5 фунта.
3.10.
Този господин ще ми плати колкото трябва.
Очевидно не.
4 фунта. - 4.10.
4.05.
Май ще потърся друг клиент.
Лиди, би ли ми помогнала? - Разбира се.
Желаете ли мостра?
Колко? - 5 фунта на квартер.
Много добре.
4 фунта и 10 шилинга.
Той е млад и красив. Направо е подлудил местните девойки.
Сестрите Тейлър напразно го ухажваха 2 години.
Джейн Пъркинс похарчи 20 фунта за нови дрехи,
но все едно ги хвърли на вятъра.
Казват, че на младини любимата му го зарязала.
Хората винаги говорят така.
Жените не зарязват мъжете. Мъжете зарязват нас.
Някой зарязвал ли ви е?
Не, разбира се.
Веднъж един мъж ми предложи ръката си. Преди време.
Но аз бях твърде свободолюбива за брачни окови.
Какъв лукс - да имаш избор.
"Целуни крака ми, сър, устните ми са само за благородници."
Нямаше такова нещо.
Защо?
Обичахте ли го?
Не, но го харесвах.
Така или иначе, вече е невъзможно.
Г-н Болдууд.
Само не ме застрелвайте.
Нямах подобно намерение.
Аз съм г-ца Евърдийн, вашата съседка.
Племенницата на фермера Евърдийн.
Сега сама управлявам фермата. Може би сте чули?
Да. Сигурно се справяте добре.
При дадените обстоятелства.
Е... както казахте, съседи сме.
Вижте какво открих.
Какво е това? - Чуйте.
Виолетката ухае, трендафилът цъфти,
красив е карамфилът, но по-красив си ти.
Това е картичка за Св.Валентин. Ще я пратя на Джоузеф Пуърграс,
само за да видя паниката по тъпата му мутра.
Горкото момче! Не е ли малко прекалено?
Ами тогава... на г-н Оук?
Не. Не на него.
Представете си да я пратим на г-н Болдууд.
Който ви пренебрегва така високомерно.
Г-н Болдууд?
Може би не.
Защо не?
Не мисля, че ще усети хумора.
Може би ще му дойде в повече.
Г-н Болдууд. - Сигурно сте права, рисковано е.
Затова ще хвърляме жребий.
Лиди!
Хайде.
Отворена - Джоузеф. - Не, Джан Коган.
Отворена - Джан Коган, затворена - Болдууд.
Виолетката ухае, трендафилът цъфти, красив е карамфилът, но по-красив си ти.
Сержант Трой, за 11:00. - Да, сержант Трой? И?
Г-ца Фани Робин. - Добре дошъл. Заповядайте.
Къде е тя? - Не знам.
Идва.
Съжалявам, че закъснях.
Всеки момент ще дойде.
Скъпи влюбени, днес сме се събрали тук...
Мога да чакам само още няколко минути. - Тя ще дойде.
Какво ли става?
Не мисля, че ще дойде, приятелю.
Хайде, тръгвайте. Точно така.
Добро утро, скъпа. - Хайде.
Вкарай ги вътре, Джон.
Г-ца Евърдийн е тук, бъдете старателни. Наблюдавам те, Коган.
Стига си врякала, Лиди.
Какво правиш?
Може би ще искате да помогнете?
Съмнявате ли се? - Силно се съмнявам.
Ела.
Тя влиза!
Браво, мадам!
Направи път. Джоузеф! Джоузеф, виж.
Добро утро, г-н Болдууд.
Г-це Евърдийн, г-н Болдууд пита дали може да говори с вас.
Г-н Болдууд. Разбира се.
1,000 акра. Притежавам орна земя и добитък.
В съседство с Евърдийн.
Овощна градина. Оранжерия.
Имам и интересна порода свине.
Може би някой друг път.
Благодаря.
Къщата ви е много красива.
Г-н Болдууд?
Г-це Евърдийн.
Искам...
много... повече от всичко...
да станете моя съпруга.
Г-це Евърдийн, омъжете се за мен.
Аз...
аз смятам...
макар че твърде много ви уважавам,
не смятам, че това е чувството, което би ми позволило...
да приема предложението ви.
И преди съм преживявал разочарования,
но никога не бих ви направил предложение, ако...
не ми бе дадена надежда...
освен ако... ако не съм в грешка.
Валентинката.
Не, не грешите, но не биваше да я изпращам.
Простете, беше безразсъдно да смутя душевния ви покой.
Значи е било шега?
Не, не беше шега.
Не точно. Беше... проява на лекомислие.
Разбирам.
Може би ме смятате за твърде стар?
Но ще се грижа за вас по-добре от всеки на вашата възраст.
Сигурна съм... - Ще ви закрилям.
Ще имате хубави рокли...
двуколка. Пиано.
Забавлявам ви.
Не.
Само че...
аз вече имам пиано.
Имам и своя ферма.
И не се нуждая от съпруг, независимо колко голяма чест е за мен предложението.
Бих искала да се прибера у дома.
Добре... аз...
ще повикам някой да ви закара.
Г-н Болдууд, причиних ви мъка. Постъпих много лошо.
Ще си помислите ли все пак?
Оставете ме да помисля.
Да.
Да, ще ви дам време.
Ще чакам.
Работите до късно, г-н Оук.
Ще ме научите ли?
Ето.
Завъртете колелото.
Наклонете го, ето така.
И плъзнете леко. Въртете колелото.
Малко по-бързо. Точно така, отлично.
Сега плъзгайте. - Това нещо...
заяжда.
Исках да попитам...
хората казаха ли нещо днес за г-н Болдууд?
Казаха. - Какво казаха?
Че ще се ожените до края на годината.
Продължете.
Бих искала да го опровергаете пред тях.
Батшеба... - "Г-ца Евърдийн", моля.
Ако той наистина ви е говорил за женитба,
аз няма да дрънкам небивалици, само за да ви угодя.
Исках само да споменете, че може би не е вярно, че ще се омъжа за него.
Бих могъл. А също мога да ви кажа мнението си за постъпката ви.
Не се съмнявам, но мнението ви не ме интересува.
Вярвам ви.
И какво е мнението ви?
Че постъпихте много лошо, правейки си шеги с мъж като г-н Болдууд.
Поведението ви е недостойно за вас.
Недостойно? Мога ли да знам кое точно в поведението ми е недостойно?
Това, че ви отхвърлих?
Отдавна престанах да мисля за това. И да го желая.
Но да подвеждате човек, към когото не изпитвате чувства, е долна постъпка.
На никой мъж не позволявам да критикува постъпките ми!
Ако обичате, напуснете фермата в края на седмицата.
Предпочитам да си тръгна веднага.
Тогава си вървете. Не искам да ви виждам повече.
Много добре, г-це Евърдийн.
Готово, хайде.
Какво им е?
Измъкнали се и изяли младата детелина. От нея се подуват.
Сега какво ще правим? - Нищо, цялото стадо ще пукне.
Значи всички ще измрат?
Вероятно. - Още една тук е умряла.
Има само един начин да ги спасим. Да се пробие корема с един инструмент.
Куха тръба, отвътре с шиш.
Можеш ли да го направиш?
Тази е още жива. - Не.
А аз? - Мили Боже, не!
Ако боднете и инч по-вляво или вдясно, овчицата си умира.
Дори не всички пастири могат да го правят.
Тогава кой?
Гейбриъл!
Гейбриъл Оук, почакай!
Г-ца Евърдийн се нуждае от теб.
Защо си сам? Откри ли го?
Да, госпожице.
Той какво каза?
Каза...
Джоузеф?
Каза да отидете лично и да го помолите любезно, както се полага.
Що за маниери! Няма да направя подобно нещо.
Той знаеше, че ще кажете така. И рече: "Молителите нямат избор."
Г-н Оук.
Гейбриъл.
Не ме изоставяйте, Гейбриъл.
Нуждая се от помощта ви.
Направете ми място.
Искам да видя. - Тихо, Лиди.
Намираме мястото.
Между ребрата.
Господи! - Не, не.
Сега...
Виждам как бие сърцето му.
Хайде. - Хайде, момиче.
Хайде.
Ще се оправи. Тя ще оздравее. Нали така, Пикси?
Положи ме там,
положи ме там,
където никой не ще ме види,
където никой не ще ме намери,
където никой не ще може да ме наскърби.
Тишина, моля.
Една юнска сутрин на ранина, вървях си с песен на уста
през полета и ливади, ширнали се тучни и зелени,
птиците пееха тъй сладкогласно,
тъй нежно и омайно.
Бе рано сутринта,
призори на ранина.
Г-н Болдууд е тук.
Благодаря. Благодаря ти, Джан. Джан, благодаря.
Г-н Болдууд, каква приятна изненада. Ще седнете ли при нас?
Добре сте дошъл, сър.
Една песен, госпожо.
Нямам хубав глас.
Стига, имате чудесен глас.
Елате вий, девойки нежни и красиви,
разцъфнали в напъпилата младост.
Бъдете предпазливи, пазете непристъпни своите градини,
не давайте на никой мъж цветята ви да обере.
Не давайте на никой мъж цветята ви да обере.
Защото когато вашите цветя увехнат,
и неговите чувства ще изтлеят.
А там, където нявга китни цветове цъфтяха,
сега ще плъзнат бурени и троскот.
Сега ще плъзнат бурени и троскот.
Синът на градинаря до мен се спря,
три цвята ми подаде.
В розово, виолетово и синьо
и с алено червени рози храст един.
И с алено червени рози храст един.
Но аз отказах розовия храст,
а предпочетох тъжна плачеща върба,
та да стане ясно на света
как моят мил ме изостави сам-сама.
Как моят мил ме изостави сам-сама.
Мисля, че се представихме добре. - Аз също.
От нас би станал чудесен дует.
Исках да ви благодаря, че не повдигнахте пак онзи въпрос.
Не ми беше лесно.
Желаете ли... да ви придружа до къщата?
Не, обичам да обикалям фермата вечер, за да се уверя, че всичко е наред.
Тогава може да повървя... с вас.
Обикновено го правя сама.
Лека нощ, г-н Болдууд. Бяхте много мил. Радвам се, че се видяхме.
Кой сте вие? - Простете, изглежда съм се изгубил.
Оплели сме се. Ударихте ли се?
Не. - Търся Уедърбъри.
Надявам се, че не съм ви стреснал. - Май сме се закачили един за друг.
Позволете. - Не, моля ви, оставете на мен.
Повдигнете крака си за момент.
Не ме гледайте така.
Никога не съм виждал тъй прелестно лице.
Не бива да стоите тук. Моля, дайте ми лампата.
Тази година реколтата ще е добра.
Госпожице...
вижте.
Кой е той, Лиди?
Сержант Франсис Трой. От благородно потекло е, фин и напет.
Добре образован. Очакваше се да постигне много.
Но сам се провали, като стана войник.
Няма да търпя такъв. - Какво правите?
Ще му кажа да си върви.
Сержант Трой, настоявам да си тръгнете незабавно.
Не мога.
Последвайте ме, моля.
Кое точно ви разгневи?
Моля ви!
Думите ми или начинът ми на изразяване?
Сигурно има мъж, който да ви казва, че сте красива.
Не в очите ми, но... - А някой, който да ви целува?
Никога не са ме целували.
Не можехте ли просто да минете край мен, без да кажете нищо?
Прощавате ли ми?
Не. - Защо?
Защото говорите неща...
Казах, че сте красива.
Интересно дали се биете така добре, както говорите.
По-добре.
Да се видим... утре.
Не мога.
Не искате?
Искам, но...
Значи трябва. - Не трябва.
Никой няма да разбере.
Моля ви, вървете си.
Утре.
В 8:00.
В падината сред папратите.
Вярвате ли ми?
Да.
Давам ви думата си на войник, няма да ви нараня.
Сабята не е наточена,
но не бива да мърдате.
Ще се постарая.
Отрязахте ми къдрицата.
Тази сабя е остра като бръснач.
Но вие казахте, че съм в безопасност. - И ето, жива и здрава сте.
Дадох ви дума.
Сега ще взема това.
Г-це Евърдийн.
Може ли да вървя с вас?
Добре ми е и сама.
Не бива да имате нищо общо с него.
Той не е достоен за вас.
Той е напълно порядъчен човек.
Не смятам така. - Защо? Какво сте чули?
Изобщо не го познавате. Слушате клюки.
Предубеден сте, понеже е войник. - Харесвам войниците, но не и този.
Смятам, че е безсъвестен човек.
Послушайте ме, не говорете с него. Не му се доверявайте.
Отървете се от него.
Вас какво ви интересува?
Не съм толкова глупав, да се домогвам до вас сега, когато съм беден.
Но не мислете, че искам цял живот да бъда никой.
Един ден ще си тръгна. Бъдете сигурна.
Но засега сте ми твърде скъпа, за да видя как фермата запада заради него.
Затова, ако не възразявате...
ще остана до вас.
Приятна вечер.
Г-н Болдууд Долната ферма Уедърбъри
Г-н Болдууд...
през изминалите месеци вие бяхте мой скъп приятел.
И точно защото ценя приятелството ни тъй високо, сега ви пиша.
Вашето предложение е чест за мен и аз дълго го обмислях,
но трябва да кажа, че за моя собствена изненада,
преживях нещо, което мога да опиша като промяна в чувствата си
и се боя, че не мога да приема предложението ви.
Не бях сигурна, че ще сте тук.
Къде другаде да съм?
Готова ли сте?
Сигурна ли сте?
Как ви звучи това?
Г-жа Батшеба Трой.
Може ли?
Дий!
Ф.Т. и Б.Е. БОГ ДА ГИ БЛАГОСЛОВИ
Господа! Дами и господа.
Не много отдавна аз имах привилегията
и огромния късмет да срещна този ангел.
Вашата господарка.
И сега стоя пред вас като неин съпруг...
ваш господар...
и най-гордия мъж на света.
Затова ви моля, напълнете чашите си
и приветствайте с възгласи моята красива съпруга
г-жа Батшеба Трой.
Г-це Евърдийн, ще има буря.
Оук, селяко недодялан, кажи го на мен.
Ще има буря. Трябва да покрием копите, или ще изгубим реколтата.
Трябват ми 5-6 души за около час.
Франк, може би трябва... - Не, това е сватбеното ни празненство.
Тази нощ няма да вали. Съпругата ми го забранява.
Сега ме извинете.
Приятели!
Има още нещо.
Аз може вече да не съм сержант Трой,
но си оставам войник в това отношение!
Няколко бутилки от най-хубавия френски коняк...
по тройна доза за всеки от вас.
Наздраве! За ваше здраве!
Хубава Поли, прекрасна Поли, любовта ти идвам да спечеля.
Казва тя: "Тогаз чевръсто през прозореца се ти вмъкни
на кревата бързичко ме повали, връз мен крака си преметни."
"О, панталонът ми е твърде тесен, и не мога аз да го изуя.
О, панталонът ми е твърде тесен и не мога аз да го изуя."
"На прозореца ми има нож, любими, бързо с него го срежи,
връз мен крака си преметни."
А 9 месеца подир това плач детски улицата огласи
и не съжалявам аз за нищо на света,
че през прозореца се вмъкнах през нощта.
Гейбриъл!
Гейбриъл?
Как да помогна?
Твърде опасно е!
Качвам се горе!
Хайде.
Натискайте брезента.
Все още не вали.
Ще завали.
Хайде, хванете се за мен! Хайде, елате.
Гейбриъл, аз съм глупачка.
Винаги съм изпитвала презрение към глупавите девойки,
заслепени от ласкателства, облечени в алена униформа,
а направих нещо, което се заклех никога да не правя.
Но той ми разказа за друга жена...
по-красива от мен, която преди обичал и аз не можах да го понеса.
И тогава, разколебана и разкъсвана от ревност, се омъжих за него.
Не искам да чувам коментари по този въпрос и...
Дори го забранявам.
Вървете да си легнете.
Ще довърша сам.
Гейбриъл...
благодаря.
Сър?
Г-н Болдууд!
Исках да се уверя, че зърното на господарката ви е в безопасност.
Браво, Гейбриъл. Тя има голям късмет с вас.
Почакайте, сър.
Не изглеждате добре.
Трябва да се приберете.
Да...
Ще се прибера.
Оук.
Знаете, че в последно време не ми провървя особено.
Канех се вече да устроя живота си, но...
не било писано.
Вече съм станал за смях
на цялата околия.
Но искам да изясня едно нещо.
Нямаше никакво отмятане от нейна страна.
Никога не сме били сгодени. Независимо какво говорят хората.
Тя нищо не ми е обещавала.
И все пак...
Гейбриъл...
изпитвам ужасна мъка.
Нито дума пред нея.
Разбрахме се, нали?
Да, сър.
ИЗПИТАЙТЕ СИЛАТА СИ
Седни.
Така. Сега се завърти.
Ще дадете ли някоя монета? - Не.
Удари го!
Хайде!
Удари го!
Плащайте, г-н Трой.
Вземи.
Простете, сър. Ще ми дадете ли някоя дребна монета?
Не.
Фани?
Здравей, Франк.
Здравей.
Колко си бледа!
О, Франк. - Мила, ръцете ти треперят.
Мислех, че каза "Вси души", а не "Вси Светии". Объркала съм църквата.
Когато пристигнах, ти си беше тръгнал. И не те виня,
но ми беше много тежко, Франк. Аз...
Не сега.
Съпругата ми не бива да те вижда.
Съпругата ти?
Г-жа Трой е много красива.
Не повече от теб.
Франк, трябва да ти кажа, че нося твоето дете.
Какво?
А ако ти кажа, че извърших ужасна грешка?
Но ще поправя нещата.
Кълна се в живота си, че ще намеря дом за теб и нашето дете.
И преди си се клел, Франк. - Не, този път... Този път...
Иди в Бъдмаут. Остани в приюта.
В приюта за бедни? - Само за тази нощ. Една нощ.
А утре ще се срещнем на моста в 10.
Ще ти донеса всичките си пари и ще ти потърся дом.
Ще бъдеш в безопасност, скъпа моя. И ти обещавам, обещавам,
че ще ти се реванширам.
Връщай се в кабриолета.
Познаваш ли тази жена?
Да.
Коя е? - Никоя.
Връщай се в кабриолета.
Франк...
Ще ми дадеш ли 20 фунта?
За какво?
Трябват ми.
Ако продължиш да залагаш, ще загубим фермата.
Не са за залагания. - А за какво?
Какво значение има за какво са? Парите са мои.
Работя за тях, нали?
Не. Не работиш.
Не се трудиш във фермата.
Не прави нещо, за което ще съжаляваш.
Парите са нужни за разходи по фермата.
Няма грешка, г-н Оук.
ФАНИ РОБИН И ДЕТЕ
Тук е последното място, където г-ца Робин е живяла.
Фани беше прислужница на чичо ми и ще проявим към нея уважение.
Може би трябва да я отнесем в църквата само за тази нощ.
Не, внесете я вътре, моля.
От какво е умряла, Лиди?
Не знам.
Имаше слухове, но...
Фани е имала любим, нали?
Да, госпожице.
Войник.
Моля ви, елате да поседнем горе.
Напоследък постоянно плача.
Преди изобщо не плачех.
Лека нощ, Лиди.
Лека нощ.
Какво?
Кой е това?
Не мога да остана... - Стой, остани.
Не ги целувай, Франк.
Все още съм ти съпруга.
Тази жена, макар и мъртва,
е за мен повече, отколкото си била, си, или изобщо можеш да бъдеш ти.
Ти не означаваш нищо за мен.
Нищо.
Г-жо Трой?
Боя се... Боя се, че съпругът ви се е удавил.
Това е голяма отговорност, сър. - Глупости.
Няма причина мъж с вашите качества да не може да управлява две ферми.
И защо да няма по-здрави връзки между двата имота?
Само помислете. 2,000 акра само във ваше владение.
Дял от печалбите ми.
Г-ца Евърдийн се нуждае от мен. - Нейната ферма ще е с предимство.
Все пак се нуждая от разрешението й. - Разбира се.
Не бих сторил нищо без нейната благословия. И...
ако това повлияе на решението ви...
тук има един ваш стар другар.
Джорджи!
Ходих чак до Норкомб Хил, за да го открия.
Радвате ли се?
Да, сър, много.
И скоро ще чуя решението ви, нали?
Да, сър.
Джорджи!
Ела. Хайде.
Гейбриъл, вие се издигате.
Трябва да приемете предложението. - Само с ваше съгласие.
Ако изгубя фермата, за никой от нас няма да има бъдеще тук.
Знаете на кого съм верен до гроб.
Вие сте талантлив човек.
Съвсем естествено е да се издигнете. Не желая да ви преча.
Благодаря.
Хайде, Джорджи.
Простете ми... Доколкото разбрах, имате дългове.
От покойния ви съпруг.
Може би трябва да сменим темата.
Мога да ви помогна.
Предложението ви е много мило,
но не бих си и помислила да приема пари.
Аз съм мъж на средна възраст,
който желае да ви закриля до края на дните ви.
Ако искате, може да управлявате фермата си. Без риск.
Ще изплатя...
дълговете на покойния ви съпруг и ще ви осигуря финансова стабилност.
Може да го правите за развлечение.
Разбира се... ще трябва да изчакаме...
заради благоприличието.
Но когато сте готова...
аз ви предлагам убежище.
Комфорт. Тихо пристанище.
Като моя съпруга.
Поне постоянството ми заслужава възхищението ви.
Възхищавам ви се.
И ме харесвате? - Да.
И... ме уважавате?
Да, много.
Харесвате ли ме, или ме уважавате?
Трудно е за една жена да изрази чувствата си
на език, създаден от мъжете, за да изразяват главно своите.
Ако се тревожите от липсата на страст от ваша страна, липсата на...
желание...
ако се притеснявате, че ще се омъжите за мен от чувство за вина...
и...
съжаление... или компромис, то аз...
нямам нищо против.
Кога трябва да дадете отговор?
До Коледа.
Това е ужасна отговорност.
Бъдещето на този човек зависи от мен.
Може би и здравият му разсъдък.
Можете ли да го обикнете? - За любов и дума не може да става.
Но за мен тя вече е нещо изтъркано и достойно за презрение.
Защо питате мен?
Нуждая се от човек, който е обективен, безпристрастен.
Тогава се боя, че питате неподходящия човек.
Лека вечер, г-н Оук.
Лека вечер.
Готово. - Пазете се!
Благодаря, че дойдохте, Оук.
Много добре. Браво! Но сложете още украса.
Е, какво ще кажете?
Нямам опит в организирането на тържества.
Може би трябва да го превърнем в ежегодно събитие. Всяка Бъдни вечер.
Поканил съм цялото село. Дали хората ще дойдат?
Дали г-ца Евърдийн ще дойде? - Със сигурност.
И вие, надявам се.
Знам, че тя би искала да сте тук.
Може би ще дойда за час-два.
Вижте, целият треперя. Толкова съм напрегнат.
Гейбриъл, дали ще може...
Доколкото можете. - Ще опитам.
Има ли някоя нова мода за връзване на връзки?
Не разбирам от вратовръзки.
А от жени?
Жената изпълнява ли обещанията си?
Тя ви е обещала?
Завоалирано.
Още веднъж, аз... - Ще постъпи ли както е редно?
Ако не й е много трудно.
Оук, напоследък сте станали циник.
Тя и първия път не ми е обещавала. Затова не е нарушавала обещанието си.
И този път не ми обеща нищо.
Но ще го стори. Тази вечер.
Сигурен съм.
И когато го стори...
Исках да ви го кажа предварително,
защото мисля, че разкрих вашата тайна.
Виждал съм ви заедно.
Как говорите с нея.
Как я гледате.
И се грижите за нея.
А аз познавам нейната...
дълбока привързаност към вас.
Вие се държахте като истински мъж.
И като щастлив съперник, щастлив заради вашето добро сърце,
искам да ви кажа...
че съм ви дълбоко признателен.
Готвачката иска да говори с вас, сър.
Целуни ме, Джоузеф. - Моля те, Лиди, недей.
Ще ме извините ли?
Идвам да се сбогувам.
Върнете се и говорете с бедните девойки. Разбихте сърцата им.
Тези неща не са ми по вкуса.
И по моя.
И аз бих искала да мога си тръгна.
Трябва да тръгвам. - Не и преди да сте танцували. И двамата.
Настоявам.
Г-н Оук?
Благодаря.
Кажете ми какво да сторя.
Гейбриъл.
Постъпете правилно.
Извинете ме.
Франк.
Черното ти отива.
Макар че е малко преждевременно.
Ти си жив.
И ето ме. Изваден от морето.
Едни рибари ме намериха и ме откараха на брега.
После разбрах, че съм мъртъв и това ми хареса.
За известно време.
Защо се върна? - По най-неочаквана причина.
Липсваше ми.
Не изглеждаш доволна, че ме виждаш.
Ти каза, че за теб съм нищо.
Така ли?
Е, в такъв случай... да говорим без заобикалки.
Нуждая се от пари.
Зарязах професията си заради теб и ми се струва несправедливо
ти да имаш ферма и къща, докато аз мизерствам.
Нямам пари. - Тогава продай фермата.
Да си отиваме вкъщи.
Не.
Казах, да си отиваме вкъщи!
Аз съм ти съпруг, ще ми се подчиняваш!
Господи!
Батшеба Болдууд
Нека видя.
Ако е някакво утешение, животът му ще бъде пощаден.
Престъпление от страст.
Добро утро, Лиди.
Хубава реколта, мадам. Най-добрата от години.
Ще я приберем ли, преди да застудее?
Да, госпожо. Късметът е на наша страна.
Хайде, Лиди, помогни ми.
Съжалявам, че ви стреснах.
Исках да пооправя гроба. Преди малко дойдох.
В църквата ли отивате?
На репетиция. Пея басова партия в хора.
Да, чух ви.
В такъв случай се извинявам.
Надявах се да имам възможност да поговорим.
Не сме разговаряли толкова, колкото бих желал.
Не.
Напускам Англия.
Заминавате?
Отивам в Америка.
След 4 дни от Бристол отплава един кораб. Ще се кача на него.
Фермата вече е обезпечена.
Трябваше да ви дам предизвестие.
Не. Може да си тръгнете, когато пожелаете.
Ще тръгна утре рано сутринта. Без много шум.
Мисля, че така е най-добре.
Гейбриъл.
Гейбриъл!
Почакайте.
Ще ме вземете за странна, но...
притесних се. Обидих ли ви с нещо?
Не.
Заради парите ли?
Ще ви плащам, колкото поискате. - Не ми трябват пари.
Тогава съдружие? - И съдружие не искам.
Фермата е само ваша. Тя е най-хубавата ферма в околията.
Тогава защо си тръгвате? - Казах ви, че един ден ще ви напусна.
Не бива да заминавате.
Забранявате ли ми? - Да, щом искате така.
Забранявам ви го.
Време е да водите сама своите битки.
И да ги печелите.
Значи трябва да се сбогуваме?
Предполагам.
Гейбриъл, почакайте.
Благодаря ви.
Вие повярвахте в мен и се борихте за мен,
бяхте ми опора, когато всички останали бяха срещу мен.
Толкова неща преживяхме заедно.
Не бях ли аз първата ви любима?
И вие моят любим?
А сега трябва да живея без вас.
Ако можех да знам...
Ако можех да знам, че ще ми позволите да ви обичам и да се оженя за вас...
Никога няма да разберете.
Защо?
Защото не ме питате!
Пак ли ще ми откажете?
Не знам.
Вероятно.
Защо не пробвате?
Попитайте ме.
Попитайте ме, Гейбриъл.
ДАЛЕЧ ОТ БЕЗУМНАТА ТЪЛПА
Превод: МАЯ ИЛИЕВА